Jeg har længe frygtet, ...
... at jeg ville blive hjemsøgt af fortidens synder.
Og det knuser mig.
Samuel Postrytter.
R.
Fint. Hvad med det her?
- Tak. - Selv tak.
Far! Far!
4,3 kilo. Fremragende.
Postrytteren er her.
Har l tilplantet marken? - Næsten halvdelen.
Svømmepauserne tærer på en, hva'?
Jeg sagde det jo.
Thomas. Vent på far.
Undskyld . . .
Der er hun. Nordstjernen.
Dér.
Man går ud fra de to forreste stjerner i Karlsvognen.
Så går man fem fingerlængder op.
Og så er den lige der.
Hun kigger altid ned til os og beskytter os.
Lad os gå i seng.
Godnat. Godnat, Meg.
Det er godt at vide, at mor er der.
Godnat.
Hvad kom posten med?
"Forsamlingerne i New York og Pennsylvania -
- drøfter uafhængighed."
Hvad med de mellemste kolonier?
"I Chestertown brændte de toldkammeret -
- og rullede to toldere i tjære og fjer.
De døde af . .. De døde af brandsår."
Tåber.
Hvem? Skribenterne eller tolderne?
Hvad står der om Kontinentalkongressen?
Der står, at de fremkommer med en uafhængighedserklæring til juli.
Parlamentsmedlem Benjamin Martin
Peter Cuppin er indrulleret hos Continentals.
Han er 1 7. Et år yngre end jeg.
- Forsamlingen er indkaldt, så jeg . . . - Skal vi til Charles Town?
Ja. Vi skal af sted i morgen tidlig.
Charlotte.
Børnene er her.
Tak.
Tante Charlotte.
Hvor er I blevet store.
Vi har savnet dig.
De er store. Hvad giver du dem dog at spise?
De er af god familie. På mødrene side, selvfølgelig.
Tak. Kom ind og se, hvad jeg har.
- Gaver til os? - Slap nu af.
Hold lige øje med de vandaler.
Undskyld . . .
Den er til dig, Susan. Det har været din mors.
Siger hun stadig ikke noget?
Nej.
Det er dejligt at se dig igen.
Se! Der er Gabriel.
Gabriel.
Klyng kong George op!
Harry Burwell rekrutterer folk.
Guvernøren har svoret, at hvis forsamlingen tildeler penge -
- til Kontinentalhæren, så opløser han forsamlingen.
Tvinger det ikke vore delegerede til at stemme for uafhængighed?
Jo.
Send os i krig sammen med Massachusetts.
Få ram på kong George!
Klyng dem alle op!
Så er det nok. Gå ind med jer, børn.
Kom. Lad os gå ind.
Burwell regner med din stemme.
Og han forventer, at du melder dig som den første.
Ja, det kan jeg forestille mig.
Jeg beklager, hedningene er .. .
De har længe trængt til en kvinde.
En mor.
Især Susan.
Jeg hedder Peter Howard.
Jeg mistede hørelsen og et ben, da jeg kæmpede for England.
Og hvordan har kongen belønnet mig?
Ved at ta' mit andet ben i skat.
- Hør, er det ikke miss Howard? - Du ved, hvem jeg er, Gabriel Martin.
Sidst vi sås, var jeg 1 1 , og du hældte blæk i min te.
Det må have været en af mine små brødre.
Det var dig! Jeg havde sorte tænder i en måned.
Lad os give kong George et budskab, som han aldrig glemmer!
- Første punkt .. . - Og sidste, hvis vi udskriver skat.
Ro i salen! De har ikke ordet, mr. Simms.
Oberst Harry Burwell har ordet.
Værsgo.
De ved alle, hvorfor jeg er her.
Jeg har ikke ordet i min magt.
Jeg skal ikke søge at overbevise Dem om, at vores sag er retfærdig.
Jeg er soldat. Og vi er i krig.
Vi venter en uafhængighedserklæring fra Philadelphia.
Otte af de 1 3 kolonier har udskrevet skat til fordel for vores hær.
Jeg beder South Carolina støtte os.
Massachusetts og Virginia er i krig, men det er South Carolina ikke.
Hør! Hør!
Det gælder ikke nogle få kolonier, men en hel nations uafhængighed.
- Og hvad er det så for en nation? - En amerikansk nation.
Den findes ikke. Og det er forræderisk snak.
Vi er borgere i en amerikansk nation.
Og vore rettigheder trues af en tyran, som sidder 3000 mil borte.
Fortæl mig venligst, mr. Howard, -
- hvorfor jeg skulle udskifte en tyran 3000 mil borte, -
- med 3000 tyranner, der er blot én mil borte?
En folkevalgt forsamling kan også træde folks rettigheder under fode.
Kaptajn Martin ...
Jeg troede, at De var patriot.
Jeg er også imod skatter uden repræsentation.
Bør de amerikanske kolonier være selvstyrende og uafhængige?
Ja, det mener jeg.
Men hvis De spørger mig, om jeg vil gå i krig mod England, -
- så er svaret bestemt nej.
Og det kommer fra Benjamin Martin, -
- der var kendt for sin vildskab under indianerkrigene.
- Jeg var vild i min ungdom ... - Selvbeherskelse kan skjule frygt.
Mr. Middleton . . .
Jeg kæmpede med mr. Martin under indianerkrigene.
Der er ingen mand, som jeg hellere ville betro mit liv.
Der er andre udveje end krig.
- Vi kan forelægge kongen sagen. - Det har vi gjort.
Vi må gøre det igen og igen for at undgå krig.
Jeg var med ved Bunker Hill.
Englænderne rykkede frem 3 gange. Vi skød 700 på klos hold.
Alligevel fortsatte de. Så stædige er de.
Hvis De tror på uafhængighed, så er krig den eneste udvej.
Så vidt er det kommet.
Jeg har syv børn.
Min hustru er død. Hvem skal tage sig af dem, hvis jeg går i krig?
- Krige føres ikke kun af barnløse. - Enig.
Men bid mærke i mine ord . ..
Denne krig vil ikke blive udkæmpet på en eller anden fjern slagmark.
Men midt iblandt os. Omkring vore hjem.
Vore børn kommer til at overvære det.
Og de uskyldige dør med os andre.
Jeg går ikke i krig.
Og jeg stemmer heller ikke for, at andre skal kæmpe for mig.
Hvad med Deres principper?
Jeg er far, jeg kan ikke tillade mig at dyrke mine principper.
Vi må stemme for at udskrive skat.
28 mod 1 2. Militærskatten er vedtaget.
Har du i sinde at lade dig indrullere uden min tilladelse?
Ja.
Far ... Jeg troede, du var principfast.
Måske vil du forstå det, den dag du selv får familie.
Når jeg får en familie, vil jeg ikke skjule mig bag den.
Han er lige så vilter, som hans far var i sin tid.
Ja, desværre.
Jeg skal sørge for, at han tjener under mig.
- Jeg gør ham til kvartermester. - Held og lykke.
Kære Thomas, skønt der er gået lang tid, -
- synes det, som om det var i går, at vi så hinanden i Charles Town.
Jeg er ked af at høre, at englænderne har indtaget byen.
Tante Charlotte skrev, at hun forlod byen, da den faldt.
Hun flyttede ud på sin plantage.
Her nordpå har vi været plaget af nederlag og trængsler.
Vi har lidt frygtelige tab.
Min gode ven Peter Cuppin faldt ved Elizabethtown.
Hans død var tung at bære.
Snart marcherer vi sydpå for at kæmpe mod general Cornwallis.
Tak.
Jeg misunder dig, at du er så ung, og at du er så langt -
- fra den krig, som jeg tager del i.
"Men jeg er taknemlig for at tjene frihedens sag.
Og skønt jeg frygter døden, -
- så er jeg villig til at dø for sagen. Bed for mig.
Men bed frem for alt for vores sag.
Jeres bror, Gabriel."
Hvad laver du?
Vend dig om.
- Ikke endnu, Thomas. - Hvornår så?
1 7 år.
Det er jo om to år. Så er krigen måske forbi.
Ja, Gud give det.
Godt. Når jeg er 1 7.
Fint.
Læg den tilbage.
Far ...
Hvad skete der ved Fort Wilderness?
Læg den væk.
- Kast den længere. - Kast hurtigere. Du er . . .
Få dine brødre herind med det samme, Margaret.
Gå hjem. Gå nu hjem.
Kom. Gå nu, Margaret.
De kommer.
Stille. Sid ned.
- Kanoner. Der er mange. - Hvor langt er de væk?
De er langt væk. Og de er nok på vej væk.
Stil dem ind i huset.
- Måske kommer de her . . . - Skal jeg gentage det?
Lad os sove i samme værelse i aften.
- Vi må jage dem bort. - Gør far ikke det?
De skyder nok os mænd.
- Og hvem ved, hvad de gør ved jer. - Nathan!
Vend dig langsomt om!
Far ...
Abigail! Kom med vand og forbindinger.
- Forsigtig. - Har du været i kamp?
- Har du set nogen rødfrakker? - Ikke endnu.
Få børnene væk, Abigail.
Lad os gå ovenpå, børn.
Gates førte os lige mod rødfrakkerne.
Vores linjer blev brudt op, og englænderne slagtede os.
Jeg blev sendt af sted med besked. Jeg så Virginia Regulars overgive sig.
Dragonerne red ind blandt dem ... og slog dem alle ihjel.
Flere end 200 mand.
- Brevene skal til Hillsborough. - Du er for svag.
Det er for farligt at blive her.
Giv ild!
Tak, fordi De har plejet vore soldater.
Løjtnant, lad vore sårede blive bragt til lazarettet i Winnsboro.
Ja, sir.
Brænd hus og lade ned!
Lad det blive kendt, at den, der skjuler fjenden, mister sit hjem.
Kongen har ladet vitterliggøre, -
- at alle slaver, der kæmper for Kronen, får deres frihed.
Når vi har sejret.
Vi er ikke slaver. Vi arbejder her som frie folk.
Så har I det privilegium at kæmpe i kongens klæder.
Oprørernes dagsbefalinger.
Hvem har bragt dem?
- Hvem har bragt dem her? - Det har jeg.
Jeg var såret, og de tog mig ind. De har intet med brevene at gøre.
Før spionen der til Camden. Han skal hænges.
- Han er jo ordonnans. - Afliv kvæget. Tag hestene.
Han er uniformeret ordonnans. Han kan ikke fængsles som spion.
Vi fængsler ham skam ikke. Vi hænger ham.
- Hr. oberst ... - Far!
Jaså! Han er din søn.
Du skulle have lært ham troskab.
Jeg bønfalder Dem, hr. oberst. Ifølge krigskonventionerne . . .
Skal jeg lære dig lidt om krigskonventionerne?
Eller hvad med dine børn?
Det er unødvendigt.
Sir.
Hvad med de sårede oprørere?
Skyd dem!
Far.
- Far ... Gør dog noget. - Ti stille!
Gabriel, løb!
Vent!
Nej!
Tåbelige knægt.
Kaptajn.
Thomas!
Kom, børn.
- Abigail! - Nej! Jeg forlader ikke børnene!
Nåde!
Klar!
Læg an!
Skyd!
Bliv her.
Nathan, Samuel.
Margaret.
Gem jer inde på marken.
Hvis vi ikke er her ved solnedgang, så tag hen til tante Charlotte.
- Forstået? - Ja.
Drenge.
Her er godt.
Hør godt efter. Jeg skyder først.
Begynd med at skyde officererne. Kan l se forskel på dem?
Ja, far.
Når du har skudt dit første skud, så lader du for Nathan, Samuel.
Hvis der sker mig noget, smider l jeres våben og løber alt, hvad I kan.
Løb hjem efter jeres søskende og tag hen til tante Charlotte. Forstået?
- Hvad har jeg lært jer om at skyde? - Sigt godt, ram godt.
Sigt godt, ram godt.
Drenge . .. Fald til ro.
Herre, lad mig være hurtig og præcis.
Sigt godt, ram godt . . .
Til højre!
Bag os!
Til højre!
Omkring!
Bagved.
Til højre!
Skyd!
Genlad!
Bag jer!
Bagved!
Herre . ..
. .. vi beder dig tage imod dette barn ...
. .. og bevar ham ved din side sammen med hans mor.
Vi beder dig tage ham i din favn ...
. .. og hjælpe os til at forså din barmhjertigheds veje.
Og forlad os vore synder.
Dette beder vi om i dit navn.
Amen.
Vi har en menig fra patruljen.
Menig?
Hr. menig. Jeg er oberst William Tavington fra Green Dragoons.
Hvem stod bag det her?
Ham.
Det var forrykt. Jeg ved ikke, hvem det var . . .
Tag det nu helt roligt.
Tyve af kongens mænd er døde. Jeg må vide, hvordan det gik til.
- Han sagde . . . - Var De med? Ellers lad ham tale.
Giv dig god tid. Hvor mange var der?
- Var det militsfolk? Eller soldater? - Jeg kan ikke huske hvor mange . . .
Måske kun én.
Kun én mand?
Han var ude på flanken.
Over det hele. Blandt os.
- Jeg kunne knap se ham. - Forsvandt han bare?
- Det lyder jo som et spøgelse. - Ja, et spøgelse . . .
Han var som et spøgelse.
Så er det nok.
Send en patrulje ud. Han skal fanges, før rygtet om hans bedrifter spredes.
- Hvem er det? - Kaptajn Wilkins.
Han er fra loyalisternes milits. Han kan nok hjælpe os.
Endnu en kolonist.
- Hvor ligger din loyalitet? - Hos min konge og mit land.
Hvorfor skulle jeg stole på en forræder?
De naboer, der kæmper mod England, skal dø som forrædere.
Vi får se.
Mr. Martin!
Miss Charlotte!
I er i sikkerhed nu. Sov nu bare.
- Godnat. - Godnat.
- Far. - Ja.
- Jeg slog dem ihjel. - Du gjorde, hvad jeg bad dig om.
Du var nødt til at gøre det.
Jeg er glad for, at jeg slog dem ihjel.
Jeg er glad for det.
Sov nu.
Samuel.
Du har ikke gjort noget, som du behøver at skamme dig over.
Jeg har ikke gjort noget.
Og det skammer jeg mig over.
Vi tager til Saint Helena.
Det er en fri slaveø nord for Charles Town.
Lige for næsen af englænderne.
Jeg slutter mig til dem.
Gabriel.
- Du skal blive her nu. - Det er min pligt som soldat.
Du har pligter over for din familie.
- Du skal ikke bare gå! - Vi ses, når krigen er forbi.
- Jeg forbyder dig at gå. - Jeg er ikke et barn!
Du er mit barn!
Farvel, far.
Gabriel.
Thomas er død. Hvor mange skal dø, før du hører efter?
Jeg mister min familie.
- Hvornår kommer du tilbage, far? - Det ved jeg ikke.
I morgen?
Nej, ikke i morgen. Husk at bede.
Det skal jeg nok.
Tag dig godt af dine søskende og din tante Charlotte, Nathan.
Jeg stoler på dig. Og på dig, Samuel.
Godt.
Susan . . .
Farvel.
Tak.
Holdt!
Læg an!
Sigt!
Giv ild!
Jeg kommer ikke tilbage.
Det regnede jeg heller ikke med.
Gates er et forbandet fjols.
Han var for længe i hæren.
At møde rødfrakkerne mand til mand på åben mark er vanvid.
Holdt!
Læg an!
Sigt!
Giv ild!
Slaget var afgjort, før det begyndte.
Tilbagetog!
De bønder er jo uduelige.
Det tager næsten æren fra vores sejr.
Næsten.
Goddag, hr. general. Mine herrer.
En herlig dag for Hans Majestæt og England.
Oberst Tavington.
Altid for tidligt på den.
Altid for ivrig efter hæder.
Og sejr, min herre.
Vi erobrede slagmarken.
Næste gang afventer De min kommando.
Tavington foretrækker åbenbart af følge sin egen kommando.
General O'Hara siger, -
- at befolkningen har givet Dem øgenavnet "Slagteren".
Det drøfter vi i morgen.
Jeg må rose Dem, mine herrer.
- Skål for sejren. - Hør, hør.
Hold ham fast!
- Hvor er jeres befalingsmand? - I teltet der.
Det er en tabt sag.
Benjamin Martin, jeg er ikke i humør til moralprækner.
Hvor er jeres general Gates?
Man så ham galoppere mod nordøst.
Hans stab prøvede at indhente ham.
Hvem har så kommandoen?
Det har jeg.
- Tror jeg nok. - Hvad er mine ordrer?
Vi står på nederlagets rand.
Mod nord er Washington på flugt fra 1 2.000 rødfrakker.
Mod syd har Cornwallis fanget 5000 soldater ved Charles Town.
Han har slået den eneste hær, der stod mellem ham og New York.
Intet kan hindre ham i at knuse Washington.
Medmindre vi holder Cornwallis her, indtil franskmændene kommer.
- De lovede en flåde og 1 0.000 mand. - Hvornår?
Tidligst om et halvt år.
Stoler I på franskmændene?
Absolument.
Benjamin Martin. Jean Villeneuve.
Han er her for at træne vores milits.
Helten fra Fort Wilderness.
Kan du holde Cornwallis stangen med én milits?
Nej, ikke jeg. Du.
Det er jo bønder, Harry. De er bedst tjent med at holde sig i ro.
Ja, men det er sagen ikke.
Hvor mange mænd har Cornwallis?
8000 fodfolk. Og omkring 600 ryttere. Jeg udnævner dig til oberst.
Må jeg anmode om, at min søn kommer under min kommando?
- Nej, jeg . . . - Det er en aftale.
Tak.
Jeg har været soldat i to år nu. Som spejder, rytter og skytte.
- Virkelig? - Ja. Jeg hører til i hæren.
- Hvem har lært dig at ride og skyde? - Min far.
- Har han lært dig lidt ydmyghed? - Ja, men det bed ikke på.
Han har også vist dig samtlige dyrespor og stier i området.
Derfor bad jeg om dig. Vi samler folk.
- Vi begynder ved ... - Vi når mere, hvis vi deler os.
Godt, korporal. Du tager Harrisville, Pembroke og Wakefield.
Jeg begynder nord for Santee. Vi mødes ved den spanske kirke.
Hr. korporal ...
Pas på.
Ja, sir.
Har De børn?
Franskmænd!
Det grænser op mod bjergene og strækker sig -
- helt til Ohio-floden. Det er 40.000 hektarer.
Det er jo et helt land, De får.
Hans Majestæt er meget gavmild.
Men Deres indsats i denne krig gør Dem fortjent til sådan en gave.
Sådan belønner Hans Majestæt dem, der kæmper som gentlemen.
Jeg antager, at mit ringe bidrag en dag vil blive belønnet.
Der tager De nok fejl.
Vi dømmes ikke kun ud fra vore sejre, -
- men også måden, vi fører krig på.
Vi tjener kongen og bør opføre os derefter.
Folk, der overgiver sig, skal huses. Deres brutale fremfærd må høre op.
- Jeg har aldrig tabt et slag. - De gør tjeneste under mig.
Deres handlinger falder tilbage på mig.
Det burde en mand fra så anset en familie da forstå.
Min far ødslede vores anseelse og min arv bort.
Jeg vinder hæder ved mine sejre.
De vinder den hæder, jeg tilstår Dem.
Kolonisterne er vore brødre.
Når krigen er forbi, genoptager vi handlen med dem.
- Er det forstået, hr. oberst? - Javel.
Må jeg sige et par ord, hr. pastor?
Dette er Herrens hus, unge mand.
Ja, det ved jeg.
South Carolina's milits skal aktiveres. Jeg er her for at samle folk.
Min kære ...
Vi er samlet for at bede for de mænd, der er hængt udenfor.
Bed for dem, men vis dem respekt ved at kæmpe med os.
Og påføre byen flere lidelser?
Kong George kunne lade dem hænge. Han kan lade os alle hænge.
Dan Scott, for blot en uge siden hørte jeg dig tale for uafhængighed.
Hvor ofte har De ikke talt om frihed ved min fars bord, mr. Hardwick?
Halvdelen af mændene i kirken her, deriblandt du, far, . . .
. .. og Dem, pastor, er glødende patrioter, ligesom jeg.
Vil I da nu, hvor der er brug for jer, nøjes med at tale store ord?
Er l virkelig sådan?
Jeg beder kun om, at I handler ud fra de principper, l taler om, -
- og som I tror så stærkt på.
Hvem følger os?
Mr. Howard . . .
Må jeg skrive til Anne?
- Må jeg skrive til Anne? - Ja.
Du må gerne . . . skrive til mig.
Nå, skrive til hende!
Lad gå.
Tak.
Hr. Pastor . . .?
Hyrden må vogte over sin hjord.
Og til tider jage ulvene bort.
Er det mon det rette sted at hverve folk til militsen?
Gud bevare kong George!
Det er vist lige det rette sted.
- Er der dusør? - Du får ingen skalpeløn.
Men du kan beholde eller sælge de faldne rødfrakkers grej.
De hængte min bror i Acworth.
- De rødfrakker fortjener at dø. - Så meld dig.
Jeg er for syg til at slås.
Men min neger kan slås for mig. Kom her, Occam.
Han er ikke for kvik, men han er stærk som en okse.
- Kan du skrive? - Nej. Nej.
- Så sæt et kryds. - Jeg har lige skrevet under.
Jeg vil bede dig selv sætte kryds.
Fint.
- Jeg vil dræbe rødfrakker. - Det tror jeg gerne.
- Hvor gammel er du, knægt? - Ikke gammel nok. Endnu.
John Billings. Det var godt, du kom.
Man siger, at tyve rødfrakker blev slået ihjel af et spøgelse.
Det havde vist en tomahavk med.
Er du ikke for gammel til at tro på spøgelser?
Hvor mange hvervede du?
1 2.
Fint.
De fyre er ikke noget for militsen.
Jo, det kan du tro. De har kæmpet før.
Hvad med mig? Hvad type er jeg?
Du er den type, der giver de andre et dårligt ry.
Jeg forlanger omhu og præcision.
Læg an!
Sigt!
Giv ild!
DUSØR FOR SPØGELSET
Kære Anne. Vores milits vokser hele tiden.
Så længe vi kæmper videre, slutter andre sig til os.
Jeg længes efter at se dig igen.
Jeg håber, at vi snart er på din egn igen. Indtil da -
- forbliver jeg din hengivne ven, Gabriel.
Vi overgiver os!
Nej! Stop!
Nåde, vi ...
- De overgav sig jo! - Måske. Det finder vi aldrig ud af.
- Det er koldblodigt mord! - Det er fordømte rødfrakker, pastor.
Vi er bedre end som så.
- Hvad ved du om krig? - Der er forskel på at slås . ..
Ti stille! Han har ret.
Vi indkvarterer de sårede og dem, der overgiver sig.
Så nådige var englænderne ikke, da de skød min kones skib i brand.
Jeg måtte se på, mens min kone og datter brændte ihjel.
- Jeg beklager, ordren står fast. - Fanden tage Dem.
Hvor kan De give sådan en ordre?
Jeg ved, hvordan de behandlede mine landsmænd ved Wilderness!
Vi er militsfolk. Dette er ikke en stående hær.
I kan komme og gå.
Men når l er her, adlyder I mig. Ellers lader jeg jer skyde!
- Skyd de forbandede køtere. - Væk med pistolen.
De vil ikke lade os røre vognen.
- Rom, Madeira. - Intet under de bevogtede den.
- Officersuniformer. - Hvad mon alt det her er værd?
Det er lord Cornwallis' korrespondance.
Det er hans dagbog.
Lad os drikke vinen, æde køterne og bruge breve som forladning.
- Spise hundene? - Hunde smager godt.
Du godeste.
Jeg har nogle kort til Dem.
Bare læg dem derhenne.
Her er en ordentlig musket til dig.
Jeg bryder mig ikke om, at vi giver slaver musketter.
Du fatter ikke, hvad frihed er.
Hør ikke på dem.
Hvis vi vinder krigen, vil meget ændre sig.
Hvad?
De kalder det Den Nye Verden, men den er ligesom den gamle.
Men vi kan skabe en ny verden.
En verden, hvor alle er lige for Gud.
Lige . . . Det lyder godt.
Jeg har lige læst et genis tanker.
Cornwallis ved mere om krigsførelse, end vi nogensinde får lært.
Opmuntrende.
Hans sejre ved Camden og Charles Town var uovertrufne.
Og det er han godt klar over. Og det er nok hans svaghed.
Sir?
Stolthed.
- Stolthed er en svaghed. - Jeg ville foretrække dumhed.
Stolthed er godt nok.
Så er den færdig.
Jeg har lagt den ind i ryggen og sat nye epauletter på.
- Det er et hestedækken! - Er det?
Den er da ganske nydelig.
Så er det et nydeligt hestedækken.
Oberst Tavington ... Hvorfor befinder jeg mig stadig her -
- i South Carolina, når jeg burde være i North Carolina?
Først blev mine ejendele stjålet.
Blandt andet mine udførlige memoirer.
Halvdelen af alle broer er brændt.
Hvis De ikke kan beskytte os mod militsen, -
- hvordan så med kolonihæren og franskmændene?
De kæmper ikke regulært. Vi kan ikke finde dem.
Det er militsfolk, hr. oberst. Det er simple bønder med høtyve.
De er desværre bedre end som så.
Og det skyldes deres anfører. Det såkaldte spøgelse.
Spøgelse!
Det var Dem, der skabte det spøgelse.
Deres brutalitet gav dem medvind.
Havde det ikke været for det, ville jeg være i Virginia allerede.
- Hvis jeg lige må ... - Spar mig.
Sikke en soldat, der lader sig kue af en skrøne.
Giv mig det hestedækken!
Vores forsyningsskib er ankommet.
- Ja, det er det skam. - Hvorfor går jeg så i disse pjalter?
Deres garderober er om bord, men oberst Tavington mente, -
- vi skulle losse våbnene først. De er i færd med det nu.
- Du ser godt ud i den uniform. - Den stinker.
Vi tog den fra et lig.
- Stjal de udyr Deres hunde? - Ja. Prægtige dyr.
Det var en gave fra Hans Majestæt. De er nok døde nu.
Er der da slet ingen anstændighed til?
Næh! Fyrværkeri!
Mr. Howard . . . Jeg er kommet for at besøge Anne.
- Jeg vil gerne besøge Anne. - Ja, gå blot med oprejst pande.
Hold nu op, far. Du hørte, hvad han sagde.
Nå . ..
Så snak da med hende.
Jeg er næsten færdig.
- Tag det roligt, far. - Ja, ja.
Jeg synes, at soveposer er en god idé.
Lig stille. Te?
Ja tak.
Sådan.
Kom, min egen.
Den smager godt.
Det glæder mig at høre.
Peter.
Tag det nu roligt. Jeg er bedre til at sy, end mor var.
Det håber jeg sandelig.
- Stå ikke bare der og glo. Læs højt. - Jeg kan ikke læse.
Det kan jeg. Der står: "Bemærk.
Efter ordre fra general Washington og Kongressen -
- får alle slaver, som tjener minimum et år i kolonihæren, -
- deres frihed.
Og de får fem shilling for hver måneds tjenestetid."
De sætter dem fri og belønner dem!
Kun et halvt år mere.
Hvad vil du stille op med din frihed?
Jeg har skåret den her til dig.
Pas godt på din mor.
Jeg kan ikke betale for det her.
Du kan betale, hvad du kan, når du kan.
Mange tak.
Gabriel minder mig meget om dig.
Han ligner nu sin mor mere.
Hr. korporal ... Giv dig god tid. Hunde!
Farvel, sir.
Vejen er spærret. Vognene tilhører nu kolonihæren.
Læg an!
To og to!
Der er ingen grund til, De skal dø.
- Overdrag vognene. - Dette er kongens landevej.
Jeg råder Dem til at forføje Dem.
Angrib!
Giv ild!
Tilbagetog!
Baghold!
Tilbagetog!
Baghold!
Jeg har gjort mandtal.
22 er døde. 1 8 er sårede.
- Og 20 er savnet. - Jeg har fået nok.
Han bliver ikke den sidste, der rejser.
Snart kommer den franske hær . . .
Fanden tage dig. Og fanden tage den franske hær.
Vi har Benjamin Martin. Vi ved, hvad han gjorde ved franskmændene.
Far ...
Folk ser op til dig på grund af det, der skete ved Fort Wilderness.
Fremmede kender dig bedre end jeg.
Fortæl mig om det.
Din mor spurgte mig om det samme, da du blev født.
Jeg var fuld. Og dum nok til at svare.
Franskmændene og cherokeerne havde hærget langs Blue Ridge.
Englænderne havde søgt ly i Fort Charles.
Da vi kom, var fortet forladt.
De var rejst ugen før.
Men vi opdagede ...
Fortæl.
De havde myrdet alle mændene ...
Kvinderne og børnene havde de ...
Vi begravede det, der var tilbage af dem.
Vi indhentede dem ved Fort Wilderness.
Vi gav os god tid.
Vi skar dem i småbidder. Langsomt.
Lem for lem.
Jeg kan stadig se deres ansigter.
Jeg kan stadig høre deres skrig.
Vi lod to af dem leve.
Vi lagde hovederne på en stråmadras og gav den med de to til Ambercon.
Øjne, tunger og fingre lagde vi i kurve.
Vi sendte dem til cherokeerne.
Kort efter brød cherokeerne deres forbund med franskmændene.
Sådan retfærdiggjorde vi det.
Vi var .. .
. .. helte.
Og folk bød dig på drinks.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke trygler Gud om tilgivelse.
Thomas var lige så meget min bror, som han var din søn.
Jeg ønsker også at hævne ham.
Men ikke på bekostning af sagen. Vi skal nok få hævn en dag.
Men indtil da må vi holde os i ave.
Det sagde din mor altid, når jeg mistede selvbeherskelsen.
Eller når jeg drillede Thomas.
Jeg savner ham.
Englænderne fangede 1 8 af vore folk ved Fort Carolina.
De hænger dem en ad gangen, indtil de angiver os andre.
Pastor, vil De skrive et brev for mig? Det er til min hustru og min søn.
Ja, selvfølgelig. Men lad os først bede.
Herre ...
Der er en rytter ved porten. Det er en civilist med et hvidt flag.
- Jeg er optaget. - Han har et par hunde med.
To granddanoiser.
Kære Gud ...
Beskyt os nu i nødens stund, Herre.
Det beder vi om, i Faderens og Sønnens . . .
Og Helligåndens navn.
Vent her.
General Cornwallis kommer straks.
Jupiter. Mars. Kom her.
Gode hunde. De har haft det godt.
Det takker jeg Dem for. Jeg kender ikke Deres navn.
Jeg er oberst i kolonihæren. Min rang må være tilstrækkeligt.
Som De vil. Sid ned.
Tak.
Vil De indlede forhandlingerne?
Ja, medmindre De påberåber Dem status af krænket part.
- Det gør jeg faktisk. - Så begynder De.
De har i Deres besiddelse en del af mine ejendele. Tøj.
Møbler. Personlige effekter af ikkemilitær karakter.
- Dem vil jeg gerne have tilbage. - Det skal jeg sørge for.
Tak.
Lad os nu tale om Deres ensidige nedskydning af officerer.
I civiliseret krigsførelse -
- må officerer ikke udsættes for en upassende grad af aggression.
Hvad er da en passende aggression?
Der ville jo opstå rent ragnarok, hvis lederløse hære sloges.
Der skal være adelige folk til at lede -
- og om nødvendigt lægge en dæmper på folkene.
Så de ikke angriber civile, såsom kvinder og børn?
- Det er en helt anden sag. - Nej, de hænger nøje sammen.
Så længe De angriber civile, -
- vil jeg give ordre til, at vi begynder med at skyde officerer.
Og mine folk er fremragende skytter.
- Nuvel. Lad os så gå videre til ... - Udveksling af fanger.
- Hvabehar? - De holder 1 8 af mine folk fanget.
Jeg har 1 8 dødsdømte forbrydere, men ikke nogen krigsfanger.
Så må 1 8 af Deres officerer dø. 1 9, hvis De også hænger mig.
Mine officerer?
På bakketoppen derhenne. Lige under træerne.
- Deres navne og rang. - Det nægter de at oplyse.
Men der er 9 løjtnanter, 5 kaptajner, 3 majorer -
- og en fed oberst, der kaldte mig ...
. .. en fræk slyngel.
Sådan opfører gentlemen sig ikke.
Hvis Deres officerer er gentlemen, så tager jeg det som en kompliment.
Hent mine folk.
- Sørg for udvekslingen. - Mange tak.
Løslad fangerne!
- Hvad foregår her? - Udveksling af fanger.
- Han har fanget 1 8 officerer. - Jeg har set ham før.
Han er militsens kommandant. Deres "spøgelse".
Stik sværdet i skeden, hr. oberst. Han kom hertil under hvidt flag.
Det er jo forrykt.
Hvis De dræber ham, er det sket med vores officerer.
Han har myrdet lige så mange allerede.
Her har han ikke udvist fjendtlighed, derfor kan vi ikke røre ham.
Ikke det?
Du!
Nå, så du er "spøgelset"!
Jeg husker dig ude fra gården. Med din tåbelige lille knægt.
Døde han?
Tænk . . .
Det er ikke let at skulle gøre sin pligt.
Men af og til kan det være en ren fornøjelse.
Jeg slår dig ihjel, inden krigen er forbi.
Hvorfor vente?
Snart.
Af sted!
Vi skal rykke frem mod nord.
En af vore tilfangetagne "officerer".
Mit ry lider under Deres uduelighed!
Den mand har hånet mig.
Det er da ganske imponerende klaret af en bonde med en høtyv, ikke?
Find ham!
Fang ham!
Folket støtter ham. De beskytter ham.
De beskytter hans familie og hans folks familier.
Jeg kan godt fange ham.
Men det vil kræve en taktik, der er . ..
Hvad var det, De kaldte det? Brutal, var det vist.
Fortsæt.
Jeg vil gøre det nødvendige.
Jeg alene påtager mig ansvaret for mine handlinger.
Derved fremstår De som uskyldig.
Men . . .
Hvis jeg gør det, så ved vi begge, -
- at jeg aldrig kan vende hjem til England med æren i behold.
Hvad skal der så blive af mig?
Når krigen i kolonierne er forbi, -
- bliver det nye aristokrati . . .
. .. godsejere.
Fortæl mig mere om Ohio.
Til side.
Fortsæt.
Wilkins! Hvem boede på den plantage, der lå nær Wakefield ved Santee?
- Benjamin Martin. - Han er spøgelset!
- Hvad ved du om ham? - Alt.
- Jeg kender hans støvlestørrelse. - Har han noget familie?
Hvor gemmer han sine børn?
Hans svigerinde har en plantage.
Den ligger ikke langt herfra.
Tante Charlotte! Vågn op. Der kommer nogen.
Hent drengene.
Kom her, Margaret.
- Af sted. - Kom, drenge.
Hold jer samlet.
Denne vej.
Følg med.
Vi går ned i køkkenet.
Skynd dig, Margaret. Ned!
Skynd dig ned, Samuel.
Under trinet. Der.
- Der er ikke nogen i huset. - De kan ikke være langt væk.
- Ransag udhusene og skoven. - Javel.
Brænd huset ned.
Af sted.
Her er husslavernes leder, sir.
Hvor gemmer de sig?
Led videre. De er her et sted!
- Gabriel ... - Hvor er far?
Til hest!
Kom så. Kom her, Susan.
Charlotte!
De helmer ikke, før de finder os.
I er snart i sikkerhed.
Far sagde, at det var et godt skjulested.
Hvordan har han det?
- Aner det ikke. Jeg er bare sønnen. - Hvor er far?
- Hun har talt i flere måneder nu. - Har hun det?
Hvorfor red han væk?
Han vil ikke have, at de onde mænd finder jer, så han lokkede dem væk.
- Han kommer snart og besøger dig. - Nej. Jeg hader ham.
- Du hader ham da ikke, Susan. - Jo. Bare han aldrig kommer hjem.
Det er jo børnene!
Abigale!
Du er i live!
Jeg ved, at det ikke er meget, men du kan blive her.
Det er smukt.
Tak.
- Talte hun? Talte Susan til dig? - Ja, i hele sætninger.
Som om hun havde talt hele livet.
Pokkers, at jeg ikke kunne være der. Hvad sagde hun?
Hun sagde, at . . . at hun elsker dig.
Og savner dig. Men hun forstår godt, at du ikke kan være hos hende.
Sagde hun virkelig det? Det er jo vidunderligt.
Tavington har en liste med vore navne. Han brænder vores hjem ned.
- Hvor? - Indtil videre syv hjem langs Santee.
John.
Tiden er ikke til hævn nu.
Det er tid at sørge.
John.
Nej!
Tag jer af jeres familier.
I har en uges orlov.
De, der ikke vender tilbage, vil ikke blive betragtet som kujoner.
Far!
- De er søreme blevet store. - De er af god slægt. På fars side.
Susan.
Der er den.
Jeg har den.
- Forsigtig. - Jeg fik den.
- Her er fiskene. - Fang dem.
- Hvad ændrede dig, far? - Hvem siger, jeg har ændret mig?
Du har forandret dig.
Det er meget enkelt. Det var din mor.
- Kvinder kan ændre en mand meget. - Ja.
Til tider kunne din mor give mig åndenød.
Jeg kender fornemmelsen.
Du sagde engang . ..
. .. at når jeg selv fik familie, så ville jeg forstå dig.
Du havde ret.
Har du noget på hjerte?
- Æble? - Tak.
Tillykke.
Anne Patricia Howard ...
Vil du indgå ægteskabspagt med denne mand?
Vil du elske, støtte og ære ham, så længe l begge lever?
Ja.
Gabriel Edward Martin, vil du indgå ægteskabspagt med denne kvinde?
Vil du elske, støtte og ære hende, så længe l begge lever?
Ja.
Med den myndighed, som vor tro på Herren giver mig, -
- erklærer jeg jer for rette ægtefolk at være.
- Undskyld, du fik så kort varsel. - Det gør ikke noget.
Jeg har noget til dig.
Det har tilhørt Gabriel's mor.
Det er smukt.
Må jeg? Det er Nordstjernen.
Det er den eneste stjerne på himlen, som aldrig bevæger sig.
Den er urokkelig.
En vejviser.
Jeg er beæret.
- Tillader du? - Hvis det ikke kan være anderledes.
- Må jeg sætte mig? - Det er et frit land.
Eller det bliver det snart.
Jeg er ikke min søster.
- Det ved jeg da godt. - Gør du?
Ja.
Nuvel . . .
Nå . ..?
Nå hvad?
- Vi ses snart i Pembroke. - Ikke snart nok.
- Jeg regner med dig, Nathan. - Jeg ved det.
- Jeg skal bede og passe på alle. - Det kunne jeg ikke sige bedre.
- Farvel. - Farvel.
Farvel, Susan.
Farvel ...?
Jeg vil bare så gerne høre ét ord.
Godt.
Far!
Rid ikke fra mig, far. Jeg vil sige hvad som helst.
Far ...
Jeg vil sige hvad som helst ...
Jeg lover det, far. Du må ikke gå.
Jeg lover, at jeg kommer tilbage, Susan.
Tror du mig?
Du har gjort mig rigtig glad.
- Er vi kun os tre? - John Raskin var her tidligere i dag.
Han så sig omkring, og så gik han. Så havde vi været fire.
Fire havde været bedre.
Jeg mangler to måneder af mit år.
Hr. oberst.
Hr. pastor.
Man kan stole på de franskmænd.
Hvor får man ellers mulighed for at slå rødfrakker ihjel?
Måske endda et par sårede, når l ikke ser det.
Alle skal samles i kirken.
- Mr. Wilkins? - Oberst Tavington vil tale til byen.
Denne by har ydet støtte til Martin og hans oprørsstyrke.
Jeg vil vide, hvor han befinder sig.
De, der træder frem, bliver tilgivet for deres forræderi.
Godt. l har fået chancen.
Denne mand giver dem forsyninger. Han fragter det ud i sumpen.
- Løgner! - Ude ved den spanske kirke.
- Denne mand? - Ja.
Ude i sumpen? Ved den gamle spanske kirke?
Mange tak.
Luk dørene.
- De lovede, vi ville blive tilgivet. - Ja da.
Men det er en sag mellem dig og Gud.
Vi må være stærke.
- Vi er klar til at brænde byen. - Byen? Brænd kirken ned.
Men det er jo æreløst.
De sagde selv, at de fortjener at dø som forrædere.
Brænd kirken ned, hr. kaptajn.
Giv mig faklen.
Æren ligger i målet, ikke midlet.
Det her er snart glemt. Bordon.
Anne!
Mrs. Howard?
Hvor er de alle sammen?
De er her ikke.
Gabriel er forsvundet.
Til våben! Til våben!
Far ...
Lad være med at sige noget.
Far ...
Jeg er ked af ...
Du skal nok klare den.
Jeg er ked af det med Thomas.
Det var ikke din skyld, min dreng.
Det var min skyld.
Hold ud. Du skal nok klare den.
Du må ikke dø, Gabriel . . .
Åh, Gud, hjælp mig . . .
Hvor er han?
Jeg kan hjælpe dig med at begrave ham.
Jeg skal nok begrave ham.
Min hustru i Alexandria er gravid. Mit første barn.
Jeg kæmper for det barn.
Intet kan erstatte dine sønner.
Men hvis du følger med os, kan deres offer retfærdiggøres.
Hvorfor . . .
Hvorfor tror folk altid, at de kan retfærdiggøre død?
Er det hovmod?
Jeg har længe frygtet, . . .
. .. at jeg ville blive hjemsøgt af fortidens synder.
Og det knuser mig.
Benjamin, vi har en bedre chance nu.
Greene og Dan Morgan er kommet fra Virginia.
Hvis vi vinder det næste slag, er sejren inden for rækkevidde.
Så gå ud og vind din sejr.
- Jeg betyder ikke noget ... - Der tager du fejl.
Du betyder noget for dine folk. Og for andre med.
Dine sejre og dine tab . . . berører flere, end du aner.
Hold dig til os.
Hold dig på rette kurs.
Mit løb er til ende.
I følger med os.
Ja. Gør oppakningen klar.
Jean.
De vil blive savnet i morgen, hr. oberst.
- Savnet? - Deres sår.
Det er bare en skramme.
Jeg er, som altid, parat til tjeneste.
Udmærket.
Så husk at gøre det.
Jeg står over for min karrieres største sejr. Svigt mig nu ikke.
Det er i høj grad min indsats, som har ført jer hertil.
Det vil jeg lade Dem -
- selv om De ikke kunne fange det spøgelse til mig.
Indtil videre.
Jeg vil ikke tolerere et forhastet angreb -
- fordi De trænger efter ære.
Afvent min ordre.
Ellers kan De give afkald på et hvert håb om Ohio.
Slaget i morgen kan ændre krigens udfald.
Hvilken opgave venter os, Greene?
Cornwallis har trængt os op i en krog.
Ikke blot har han flere soldater. Halvdelen af vore er militsfolk.
- De er i bedste fald upålidelige. - Tillader De . . .
De undervurderer vores militsfolk. Ja, det gør De alle sammen.
Vi har set dem falde tilbage så tit. Ved Kips Bay. Og Princeton.
Men det har englænderne også set.
Cornwallis' breve viser, at han ser ned på militsfolk.
Hvad foreslår du, Ben?
At vi udnytter det.
Jeg ved, at l har ydet store ofre allerede.
Det eneste, jeg beder om, er, at forreste geled affyrer to skud.
Der kan ske meget på den tid, det tager at affyre to skud.
Især over for engelske soldater.
Ja. Det er derfor, jeg ikke beder jer om tre skud.
Hvis jeg skal dø, så vil jeg dø velklædt.
Giv ild!
Bataljon . . . Holdt!
Harry ...
Vil du give mine børn det her?
Tak.
- Vi er i oktober nu. - Det ved jeg.
Det er mere end tolv måneder. Du er for længst en fri mand.
Nu er jeg her af egen fri vilje.
Jeg er beæret over at kæmpe med dig.
Beæret!
Gevær ved skulder!
Fremad . ..
March!
Hvor gamle var dine døtre?
Violette var 1 2, og Pauline var 1 0.
De havde grønne øjne.
Jeg er sikker på, at de var kønne.
Ja, det var de.
Bataljon . . . March!
Giv ild!
Medmindre jeg drømmer, synes jeg at se militsfolk forrest.
Bataljon . . . holdt!
Ret ind!
Læg an!
Bataljon . . .
Holdt!
Sigt!
Giv ild!
Hold geleddet!
- Klar til angreb! - Det har vi ikke fået ordre til.
Angrib!
Tavington! Fanden tage ham!
Gør klar!.
Sigt!
Giv ild!
Sigt!
Giv ild!
Tilbagetog!
Bajonetangreb. Vi skal se, hvem der høster ære her.
Angrib!
Tillykke, sir.
- Send fodfolksreserven ind. - Men De har jo slået dem.
Nu knuser vi deres moral. Send hele bataljonen mod dem. Vi gør det forbi.
Stands angrebet!
Giv ild!
Stands angrebet!
Giv ild!
Sigt!
Giv ild!
Angrib!
Bajonetangreb!
Holdt!
Ret ind!
Giv ild!
Angrib!
Tilbagetog!
Hr. oberst, geleddet falder tilbage.
Tilbagetog!
Vent! Træk jer ikke tilbage!
Hold geleddet!
Fremad!
Ret artilleriet mod deres midte. Tving dem tilbage.
Hvis vi omgrupperer, kan vi måske bryde flanken.
De drømmer, hr. general.
Nå, så du ville slå mig ihjel, inden krigen var omme.
Det ser ud til ...
. .. at du alligevel ikke var bedre end jeg.
Sandt nok.
Men det var mine sønner.
Blæs retræte!
Blæs . . . retræte!
Kære Charlotte.
Krigslykken har vendt.
General Cornwallis flygtede nordpå med sin hær.
Vi kæmpede ofte mod englænderne. Cornwallis bed sig fast i Yorktown.
George Washington kom ned nordfra og omringede Cornwallis, -
- der nu ikke kunne flygte til søs.
Den flugtvej var spærret af vore længe ventede venner, -
- som endelig var dukket op.
Vive la France.
Vive la liberté.
Jeg bønfalder Dem. De må give ordre til overgivelse.
Hvordan kunne vi dog tabe til en hær af usle bønder?
Alt ændrer sig nu.
Alt har ændret sig.
Skønt Cornwallis overgav sig, så skjulte han sig i skam -
- og lod en af sine officerer overbringe hans sværd.
Nu, hvor krigen er forbi, kan jeg gøre op, hvad vi har mistet.
Og hvad vi har vundet. Det er mit håb og min bøn, -
- at de ofre, så mange har bragt, vil skabe en ny og bedre nation.
Fortæl børnene, og især Susan, at jeg holder mit løfte.
Jeg kommer snart hjem til jer.
Hvor tager du så hen nu?
Hjem og begynder forfra.
- Din kone venter sig, ikke sandt? - Hun fødte en søn for tre uger siden.
Hvad har I kaldt ham?
Gabriel.
Tak, Harry.
Gabriel er et godt navn til en landmand.
Ja, det er det.
- Farvel, Jean. - Ben.
Gabriel sagde, at hvis vi vandt krigen, kunne vi skabe en ny verden.
Så vi begyndte her.
Med dit hjem.
Det lyder fint.
Tak.
Goddag, frue.